Tidligere i "Andromeda":
-Hvor kommer de fra? -Der er en enorm gravitationskilde.
-Det er så smukt. -Det vil hærde os.
Affyr missilet. Tyr! - Hvad?
-Hvor er Maru? -På vej tilbage, på autopilot.
Beka? Tyr?
De frygtsomme er fanget i deres frygt, men en mand konfronterer den.
Lorens sange, CY 4557
Tyr? Beka?
Pokkers.
-Rommie? -Sensorerne registrerer ikke noget.
-De må være i tunnelen. -Jeg ser igen. Infrarød, bevægelse...
-...varmt og koldt. Intet. -Efter to års hårdt arbejde.
-Vi må gøre noget for at finde dem. -De er i tunnelen.
Kom, Harper. Jeg ved ikke, hvor meget tid vi har.
Skal vi ikke tjekke først?
Rommie, vis mig logbogen over de sidste fem minutter på Maru.
Det hjælper ikke meget. - Harper, lad os gøre det.
Livets galaktiske knibtang. Med lidt held taler vi snart med dem igen.
-Hvordan fungerer det? -Vi borer os ind i tunnelens energi.
Det kan være et helvede der, eller en sol.
-Sole er svære. -Det her kan blive det sidste vi gør.
Hvis det fungerer åbner vi tunnelen. Og går det ikke, så har vi gjort vores.
Lad os hente dem.
Hold fast og hold ud.
Dimensionstunnelen åbner.
Kunstig gravitation. - Rommie, konfigurer AG-feltet.
-Generatorerne taber kraft. -Hold ud så længe du kan.
-Mit skrog kollapser. Jeg imploderer. -Harper. Sluk den.
Det var sjovt. Gudskelov for tung gravitation.
Tunnelen lukkes.
Tyr, Beka... De er væk. For evigt.
Universet er farligt. I vores fremtid kæmper vi for at gøre det sikkert.
Jeg hedder Dylan Hunt, kaptajn på Andromeda. Det her er vores eventyr.
Logbogen over de fem sidste minutter på Maru er klar.
Databasen er korrumperet. Det ligner planeten Vercheon.
-Hvad leder vi efter? -Lad den køre.
Vær klar. Fem, fire, tre, to, et!
Dylan, dimensionstunnelen er stadig til stede.
Det er en slags kolos, der bare venter på os.
Det er en invitation. Den vil lege, slås eller elske med os.
-En genskabelse? Er du sikker? -Hvis jeg gennemgår samme ting...
Du er præcis foran resterne af dimensionstunnelen. Og nu?
Jeg ved ikke.
Jeg venter vel på at den åbner sig.
Tunnelen er måske lige foran mig og åben. Som om Beka og Tyr...
-...forsvinder og kommer tilbage. -Alt er nok ikke som det virker.
Vi er der, vi skal være.
Kom nu, hvor er I?
-Tyr? Beka? -Kom tilbage.
-Vi kan ikke give op. - Kollisionsadvarsel.
Dylan, en bølge af vragrester nærmer sig Maru.
Se selv. Den nærmer sig tunnelen og Maru er i vejen. Du bliver suget ind.
-Dylan, hvor er du? -Jeg er på vej.
Dylan, tunnelen er åben igen.
Jeg var på vej ud, men nu bevæger jeg mig mod tunnelen.
-Vi bliver suget ind. -Vi har ikke nok kraft.
Tunnelen har et stort vridningsmoment. At beskyde ting gør det kun værre.
Lad os komme af sted.
Beka?
Hvorfor gå ud på tynd is? Kan vi komme væk?
Alle er til stede.
Kom i gang.
De virker okay. Ingen skader.
-Intet unormalt. -Vi er kampdygtige.
Bortset fra...
-Jeg mister kraft. -Mellem tunnelens puls...
...kører vi fremad. Vi har kraft nok hvis vi lukker for alt andet.
Alt som kan gøres manuelt, gør vi manuelt.
-Få os, Rommie. -Som at date en cyborg.
-Ventilationen er minimeret. -Det bliver varmt.
-Vi gør kun små fremskridt. -I må fortælle hvordan I forsvandt.
Mange leder efter mig. Det kan blive nyttigt.
-Er du bange? -Ja.
Hvis, og når, vi kommer herfra-
-vil jeg bare flyve.
Ingen farer eller missioner. Blot flyve fordi det er sjovt. Som vi plejede.
Jeg savner den følelse.
-De gode gamle dage. -Ja, det var sjovt.
-Det er som om skibet har en respirator. -Næsten.
-Rommie, hvordan går det? -Tid og tålmodighed.
Vi tager en meter ad gangen.
Velkommen tilbage. Hvor var I?
Jeg...ved det faktisk ikke.
-Jeg behøver din hjælp. -Jeg ved det ikke!
Hvad skal jeg gøre?
Fortsæt med at gøre, hvad du gør.
Men hvis du husker noget, så sig til.
-Vi gør fremskridt. Vi kommer ud. -Har vi mere kraft end tunnelen?
-Lad os komme af sted. -Hun har ret. Kom.
-Tag det roligt. -Lad os gøre det. Nu.
Hvad gør du? Beka, er du skør? Beka!
-Vi bliver trukket ind i tunnelen igen. -Vi overlever ikke.
-Stop, Beka! -Jeg kan gøre det.
Du har gjort nok nu.
Beregn den mindste vinkel til at ramme tunnelen med uden at brænde op.
Jeg beregner. Nedtælling: Fem, fire, tre, to, en!
Vi er ude.
Flot, chef. Den gamle slyngemanøvre...og lidt held.
-"Held" er et andet ord for "skæbne". -Jeg føler mig ret fatalistisk nu.
-Hvorfor beder vi om held ved fare? -Vi har brug for det.
Men heldet forandrer sig.
Og skæbnen?
Skæbnen er en jæger.
-Hej. -Hvad har du der?
-En kattekilling. -Hvor har du fundet den?
På mit værelse. Har du ikke lagt den der til mig?
-Den er sød. -Den er svær at modstå.
-Dylan, jeg vil sige undskyld. -Beka, det er ikke nødvendigt.
-Jeg mistede kontrollen. -Ja, det var overraskende.
Lad mig forklare. Da Rommie sagde, at vi skulle hurtigt ud...
-...så lød det så smukt. Det føltes... -Beka, du behøver ikke forklare.
Jeg vil bare høre, at det nok skal gå godt. Hvis vi bare...
Beka, hvis...
Kaptajn, en glidestrømkanal er åben. Skibet er i reparationsdok.
- Kanalerne åbnes til inspektion. -Sluk for motorerne!
Vi må ud. - Alle til våbendæk 11.
-Alle er her, undtagen Tyr. -Hvor er han?
Fanden tage ham!
Tyr!
Rommie, luk porten.
-Hvad laver vi her? -Novabombens skab er altid låst.
-Vi er kun sikre fra gasserne her. -Jeg er et krigsskib.
Når kanalerne åbnes fyldes skibet med giftgasser. Skibet ødelægges.
-Om 1 minut og 37 sekunder. -Det er slut.
Harper, sluk for motorerne.
-Tyr bevæger sig væk fra våbennoden. -Er han okay?
-Den kunne jo ikke lukkes? -Tyr behøver den ikke.
Dylan, hvad laver du?
Blufnummer. Desinficeringen er et bluffnummer.
-Rommie, sluk for kanalerne. -Søger i systemet. Stopper manuelt.
- Kanalerne slukkes. -Selvfølgelig, det er forbi.
-Jeg henter Tyr. -Hvorfor venter du ikke...
Jeg kan ikke helt afgøre, hvad der er gået galt.
Men det hele er gået galt i dag.
Nogen har fundet ud af, hvordan man kommer ind i system.
-Derfor tog det lang tid at stoppe. -Jeg mærkede en kraft.
Den var rettet mod skibet fra tunnelen.
Jo nærmere vi kommer, desto stærkere bliver den. Vis mig loggen fra Maru.
-Digital galimatias. Hvad søger vi? -Ingenting.
Tunnelen er åben selv om den ser lukket ud.
Det er et fatamorgana.
Et digitalt fatamorgana. Sandsynligt. Billederne fra Maru-
-er min AI der forsøger at se det den er trænet til at se. En afledningsmanøvre.
Nogen vil have, at vi ser det.
Stop der. - Vi slås mod et fatamorgana, et fatamorgana på Andromeda.
De onde kræfter, Abyssen... Dem der er om bord-
-er dem vi slås mod.
-Og nu? -Vi tvinger Andromeda ind i tunnelen.
-Hvor skal vi hen? -Dylan bad mig at rekognoscere.
Vi tager ud, tjekker og kommer tilbage.
Du ville jo flyve med mig.
-Lad os flyve. -Lad os tjekke først.
Nej. Vi er tilbage om et øjeblik.
-Du er for nær Andromeda. -Synes du? Se på det sådan her:
Jeg vil bare flyve. Det var det, jeg sagde.
-Forsøger du at skræmme mig? -Måske.
-Hvor skal vi begynde? -Med at finde en usynlig fjende?
Jeg tjekkede kraften i forhold til alt i og omkring skibet.
Og kraften matcher Tyrs og Bekas nervesystem.
Spøger du? Nogen kontrollerer dem. Det sætter low-tech i et nyt lys.
Navigation og kraft er i uorden. Vi bevæger os langsomt, men sikkert.
Det er tid til de tre v'er.
Visualisere, verificere og blive vildt sur.
Rommie.
Følg med mig.
-Hvor er Beka? -På Maru med Trance.
-Få dem tilbage, tak. -Maru besvarer ikke opkald.
-Hvad skal vi? Er det en overraskelse? -Læser du mine tanker?
-Jeg vil vise dig noget. -Jeg har set alt.
Du vil synes om det. Jeg tager over.
Jeg brækker nakken på dig.
Rommie, hvor er du?
-Aldrig nogen AI når man behøver en. -Andromeda?
Dylan, jeg... Jeg mister kontrollen.
Harper, smut. Gå!
Jeg frakoblede dine ben og arme.
-For en sikkerheds skyld. -Hvad gør du, Tyr?
Hvad jeg... Tja...
Jeg kontrollerer skibet. Din kunstige intelligens er min.
Det burde du have indset da jeg kom skibet i reparationsdok.
Du vil blive straffet. Det ved du.
Prøver du at skræmme mig?
Glem det. Jeg efterlod min frygt i dimensionstunnelen.
Er det der, vi skal hen?
Lad os spøge lidt med Dylan.
Det her kan ikke være godt.
Det her er for surt.
Åh, nej.
-Det gør ondt. -Okay, tæppefald for kaptajn Hunt.
-Slå ham ihjel. -Mindsk kommandobroens tryk.
-Er du klar? -Klar.
-Beka, hvad laver du og Tyr? -Vent.
-Stop og nyd det. -Beka, du bør ikke skændes med mig.
-Tyr? -Stop.
Det er tid til at handle.
Ingen modstand. Det er et spørgsmål om tid. Jeg trykker den ind i tunnelen.
-Vend om på knibtangens kraft. -Hvad?
-Det lukker for tunnelen og kraften. -Tror du, at den styrer Tyr og Beka?
Jeg kravler rundt her.
Hvad hvis jeg ikke kan, eller kraften ikke afbrydes? Eller ikke styrer dem?
Så må jeg slå Tyr og Beka ihjel.
Plan B er altid elendig.
-Tag os til disse koordinater. -Okay.
-Hold op med at ignorere mig. -Jeg fulgte dine ordrer.
-Dylan lever. -Hvorfor tror du det?
-Hvad laver du? -Sletter dig.
Du forbliver android, men jeg behøver ikke din intelligens længere.
Er Dylan død? Hvor stor en del af skibet styrer jeg?
-Jeg fulgte dine ordrer. -Ja, ja, ja. Og nu er du død.
-Skibet bliver kraftløst. -Nej.
Skibets fritstillede system har taget over og holder os i live.
Vi flyder ind i tunnelen.
Det er næsten forbi.
Sådan. Man kan gøre et fantastisk stykke arbejde, men at omgøre det?
Det er Harper-genialt.
-Tyr? Tyr, svar. Hvor er du? -Andromeda er strandet.
-Du er besejret. -Okay.
Hej, Tyr, eller hvem du nu er. Det er din kaptajn. Jeg er tilbage.
-Du betyder intet. -Fortæl os hvordan du har det.
Nej, det vil jeg ikke gøre, Dylan.
Jeg gør det ikke. Jeg dræber Rommie og du får aldrig skibet tilbage.
Og jeg bliver den første, der udstøder dig fra solsystemet.
Det lyder som Tyr.
Jo nærmere tunnelen, jo nærmere er jeg på at afbryde kraften. Tror jeg.
-Jeg ser ting. -Hvad mener du?
-I fremtiden. -Fremtiden er nu.
Andromeda går ind i tunnelen, men den er ikke hvad du tror. Den er mørk...
-...fyldt med anger. -Okay. Jeg lytter ikke.
Du og jeg vil søge efter noget, der ikke er vigtigt nu.
Men det bliver svært. Ingen er glade over at se os.
Det udviklede sig voldsomt, og hver gang mistede du noget-
-et øje, et ben, en arm eller en nyre. Jeg reparerede dig.
Til sidst var du blot en patetisk cyborg der manglede magnesium.
Jeg reparerede dit hoved, men kunne ikke få tunget til at fungere.
Men det var for min skyld, ikke din. Du er en marionetdukke.
Det er din fremtid, at blive min marionetdukke.
Så sæt dit på mit knæ og fortæl en dum vittighed.
Hvad tror du, der sker når du kommer dertil? Vil du stadig være i kontrol?
-Hvad prøver du på? -Jeg prøver at finde den rigtige Tyr.
-Jeg er...den jeg er. -Men ikke Tyr.
Tyr havde ikke slået AI ihjel. Du slog dig selv ihjel. Ved du det?
-Jeg kan altid genstarte dig. -Hvis jeg vil.
-Fremtiden er nu. Det er alt jeg ved. -Fremtiden kan føles som i går...
...som i dag og nogle gange som i morgen. Tænk på mulighederne.
Jeg tager over nu.
Jeg ville bare kigge forbi.
-Jeg tager skibet tilbage. -Det kan du ikke. Jeg gør noget...
...uden dig og mod dig. Og det er en stor glæde.
Du får glæde til at føles som tandpine.
Åh, glæde.
Vores sind ser, hvad vi vil se, Tyr. Det er det, der er sket med dig og mig.
Du bliver styret. Du bekæmper ikke mig, men dig selv. Bekæmp dit sind...
For pokker, Tyr. Du trodser alt, hvad du ved, alt du tror på, alt...
-Hvordan klarer jeg mig? -Ikke så godt.
Bingo! Jeg gjorde det.
-Dylan? -Tyr.
Er du tilbage?
Beka!
Er du okay?
Dylan... Hvor var jeg?
Jeg ved det ikke.
Kan du huske...et lys?
Jo, der var... et lys som omfavnede alt.
Nej.
Og derefter...mørke.
Og mere mørke.
Og derefter...
Jeg er gammel, hør og stærk...
Og jeg er bange.
Men jeg holdt det. Jeg holdt det i min hånd.
Gjorde jeg dig fortræd?
Nej.
Tyr, du har ikke skadet vores venskab.
Det har ikke fået en skramme.
Genstart gennemført.
Vil kaptajnen angive kursen?
Hvad med hvor som helst bortset fra her?
Tyr. Hvad med...
Okay. Heller ikke mig.
-Jeg skød jer næsten. Hvad laver I? -Det er nemt nok. Jeg sover ikke.
-Og jeg sover ikke meget. -Vi ville have et sted at hænge ud.
Jeg slukker for de fleste af mine sensorer og lader AI gøre jobbet.
Selv ikke-organiske væsener vil have venner.
Det gamle ritual - pigesnak.
Ja.
Ved I hvad? Jeg er træt af blåt.
Det der kan jeg også gøre.
Hvad skete der med jer?
Jeg ved det ikke.
Jeg kan huske...
Jeg ved det ikke.
Det er godt at I er tilbage.